ALKUSOITTO
NÄIN VALLOITETTIIN VILLI LÄNSI
Tällä maalla on tänään nimi, ja se on merkitty karttoihin.
Mutta nimet ja merkit piti kaikki voittaa ensin.
Ne piti voittaa luonnolta ja alkuasukkailta.
Viisi sukupolvea sitten, vain 125 vuotta taaksepäin-
-tämä maa tunnettiin vain läntenä.
Sen tunsi vain kourallinen valkoisia miehiä.
Nuo yksinäiset turkismetsästäjät-
- vaelsivat laajassa erämaassa majavia etsien.
Heidät tunnettiin vuoristolaisina, uutena ihmislajina.
Miehet kuten Jim Bridger, Franchère ja Sublette, Linus Rawlings.
Enemmän intiaanien kaltaisia kuin intiaanit, paitsi vereltään.
He eivät tunteneet muuta lakia kuin omansa.
He ajelehtivat vapaina kuin pilvet-
- eivätkä asettuneet mihinkään vaan pysyivät aina liikkeessä.
Mokkasiineihin verhotut jalat ja kengittämättömät hevoset-
-eivät jättäneet jälkiä maahan.
Kuten intiaanit, joihin heillä oli rauhanomaiset välit-
- he eivät halunneet muuta kuin mitä löysivät, ja sitäkin vähän.
Vuoret, metsät ja rankka maasto-
- olivat heille yhtä muuttumattomia kuin tähdet-
-ja yhtä peräänantamattomia.
Kauas vuorien ja aaltoilevien tasankojen taakse-
- itään oli jäänyt ihmisiä, jotka olivat levottomia toisella tavalla.
LÄNSI AUKEAA ERIEN KANAVA
He katsoivat vuorta ja näkivät vedenjakajan-
- katsoivat metsää ja näkivät rakennuspuuta-
- katsoivat kivistä niittyä ja näkivät maatilan.
Heidän kasvonsa ja vaistonsa olivat kääntyneet länttä kohti-
- aina Plymouth Rockista ja Jamestownista asti.
Metsästäjän tie oli suden polku tai kanjonin mutka.
Mutta kokonaisille perheille, jotka halusivat seurata aurinkoa-
-piti olla laveampia teitä.
Erämaahan ei vienyt teitä, vain jokia.
Nekin virtasivat väärään suuntaan, pohjoiseen tai etelään.
Tai sitten ne pysähtyivät Allegheny-vuoristoon.
Eräänä päivänä uusi joki lähti virtaamaan DeWitt Clintonin mielessä.
Hän keksi ajatuksen joesta, joka virtaisi länteen.
Ja niin kuin amerikkalaiset tapaavat toteuttaa unelmansa, niin tapahtui.
Erien kanava lähti Hudsonilta Albanyn yläpuolelta-
- ja jatkoi aina suurille järville asti.
Ihmisillä, jotka kaipasivat neitseellistä maata ja uutta elämää-
- oli nyt kulkuväylä. Ja he lähtivät liikkeelle.
Utican ylpeys ottaa matkustajia!
RAHTIMESTARI
Kaikki laivaan Utican ylpeydelle!
Ramseyn perhe, Peter Smith ja Skogan perhe!
Kaikki kahdeksan.
Kaikki Utican ylpeydelle!
Pojanko terveyden vuoksi suuntaatte länteen?
Vain osaksi. Idässä suurimmat ongelmamme olivat kivet.
Tilallani nostin joinakin vuosina 3500 litraa kiviä eekkeriä kohti.
Zebulon, älä valehtele miehelle noin.
Olen Jumalaa pelkäävä sielu ja kerron totuuden niin kuin sen näen.
En käyttänyt auraa. Räjäytin vaot ruudilla.
Eräänä aamuna nostin ämpärin kaivosta, ja totisesti se oli täynnä kiviä.
Kiviä! Seisoin siinä hiljaa yrittäen hillitä kirouksia.
Sanoin itselleni: 'Poikasi on kipeä, eikä tyttäresi huoli miestä.'
- Tuolla hän haaveilee kuten aina. - Isä!
Ja toisen tytön päässä on kai jotain vikaa.
Lilith?
Niin, isä?
Muistutan herraa vielä. Seisoin siinä ämpäri täynnä kiviä-
-ja tuijotin synkkään vanhuuteen.
Vannoin valan siinä paikassa. Sanoin:
'Jos löydän miehen, jolla on 500 dollaria ja joka pitää kivistä'-
- 'joku toinen hölmö saa omistaa tämän tilan.'
No, Herra toi sellaisen miehen, ja tässä olen.
Hän ei kertonut sanaakaan totta, herra Harvey.
Meillä oli kylän paras tila.
Kivikylän paras tila. Kallion piirikunnassa.
Eikä ollut.
Hänen levottomat jalkansa meidät tänne toivat.
Luoja tietää, minne päädymme.
Nämä ovat poikaseni, Angus, Brutus ja Colin.
- Hyvää päivää. - Päivää.
He ovat jo tainneet tutustua tyttäriinne.
- Ovatko he naimattomia? - Ovat tähän mennessä.
Tämä Illinois alkaa kuulostaa koko ajan paremmalta.
Lilith? Soitapa pikku sävelmä näille komeille pojille.
- En ole sillä tuulella. - Maanittelulle on aikansa.
- Se ei ole nyt! - Hyvä on.
Hyvä on.
Oli kapteeni rohkea Halifaxissa Joka asui maaseudulla.
Hän petti neidon joka hirttäytyi Eräs aamu sukkanauhalla...
Lilith.
Tiedät kyllä, ettei tuommoista sovi laulaa.
- Mitä lauluja tiedätte? - 'Yankee Doodlen.'
Heidän äitinsä on kuollut. He eivät ole oppineet seurustelutapoja.
Soita 'Koti niityllä'.
Eve, laula sinäkin. Noin.
Liittykää mukaan.
Noin sitä pitää!
Lopeta.
Lentävä nuoli ottaa matkustajia!
Matkustajat Lentävään nuoleen!
- Prescottin perhe! - Täällä ollaan! Tulkaa.
Alec Harvey ja kolme poikaa!
Jeffrey Rose perheineen!
Mutta kanava oli vasta ensiaskel kohti luvattua maata.
Seuraavat askeleet olivat pidempiä ja vaikeampia.
Ne, joilla oli varaa matkaan, menivät höyrylaivalla loppuun asti.
Toiset löysivät halvemman tavan suunnata Ohioon, Illinois'hin-
-ja avarille maille niiden takana.
Lilith, kuuntele tätä:
'Heidän eronsa metsässä oli sydämeenkäyvä.'
'Komea nuori takametsien mies kaiversi kaksi sydäntä puunrunkoon.'
'Kymmenen askeleen päästä hän heitti veitsen niiden yhdyskohtaan.'
Mikä on yhdyskohta?
Se, missä kaksi sydäntä kohtaavat. Kuuntele:
'Hänen tarkkuutensa oli tavatonta.'
'Hän heitti veitsen kolmasti kohteeseensa.'
"Tuo merkitköön onnea', hän sanoi ensi kerralla.'"
"Tuo merkitköön syvää, taivaallista rakkautta', hän sanoi toisella.'"
'Kolmannella kerralla hän sanoi:'
"Tuo oli rukous kuolemattoman rakkauden puolesta."
Eikö olekin kaunista?
Kaipa se on. Jos kukaan puhuu tuolla tavalla.
Kyse on tunteista eikä puheista.
Sinusta ei sitten ota selvää, Eve.
Haluat maatalon emännäksi, mutta et halua naida maanviljelijää.
- Ethän sinäkään. - En tietenkään.
En halua olla missään tekemisissä maatilan kanssa.
Haluan silkkipukuja ja hienoja vaunuja ja hyvältä tuoksuvan miehen.
Haluamani löytyy idästä, ei lännestä. Mutta pääsen sinne vielä. Saat nähdä.
Et sinä vielä tiedä, mitä haluat.
Se on kiinni miehestä eikä asuinpaikasta.
- Onko valmista? - On.
Isi, joku tulee jokea ylös. Ehkä vihaisia intiaaneja.
- Olisivatko ne jokirosvoja, Zebulon? - En tiedä.
Rehti mies ei kuulemma kulje jokea yöllä.
Näen vain yhden miehen, isä.
Se on kuulemma jokirosvojen temppu.
He piiloutuvat veneen pohjalle, josta sitten hyökkäävät.
- Hae aseeni, Colin. - Selvä.
Tulkaa hitaasti ja rauhassa.
Pitäkää kätenne näkyvillä.
Nimeni on Linus Rawlings.
Olen julmetun nälkäinen ja rauhanomainen.
- Mitä veneessä on? - Majavannahkoja.
Sanoin majavannahkoja.
En ole koskaan nähnyt sellaista, herra Rawlings.
Siinä tapauksessa näytän teille yhden.
Olkaapa hyvä.
Onpa pehmeä.
- Se on hieno nahka, neiti. - Pyydän herralta anteeksi.
- Pelkäsimme teitä jokirosvoksi. - En ole sellainen.
Tutustutaan illallisen ääressä.
Ei, neiti voi pitää sen.
Jopas pidit kiirettä. Onko hän se odottamasi takametsien mies?
Hänellä on varmaan vaimo ja kuusi lasta odottamassa.
Kiitos, rouva. Olipa maittavaa.
Söitte vain neljä lautasellista. Pelkäsin jo, ettei kelvannut.
Ei kannata syödä liikaa tyhjällä vatsalla.
Miksi matkustatte niin myöhään illalla?
Olen innokas pääsemään Pittsburghiin.
En ole nähnyt kaupunkia toviin. Aion vähän juhlia.
Me emme ole nähneet vuoristolaista ennen.
Kertokaapa, ovatko Kalliovuoret niin korkeat kuin sanotaan?
Enpä oikein tiedä, en ole ikinä kiivennyt vuorelle.
Tuopa ei olekaan ihan totta.
Jim Bridger ja minä lähdimme ylös Kalliovuorten pienempää kukkulaa.
Sitten yhtenä päivänä näimme miekkosen-
- jolla oli isot valkoiset siivet selässään ja harppu kädessä.
Ja sanoin Jimille:
'Jim, en pidä tavasta, jolla tuo miekkonen katsoo meitä.'
Jim oli samaa mieltä, joten lähdimme sieltä hippulat vinkuen.
Enkä sen jälkeen ole kolunnut Kalliovuoria.
- Minä muistan yhden kerran... - Zebulon.
- Mitä? - Yksi valepukki kerrallaan riittää.
Taitaapa olla aika mennä petiin. Pitää aloittaa aamulla varhain.
- Odotamme herraa aamiaiselle. - Sepä vieraanvaraista, herra Prescott...
mutta joskus hingun herätessä liikkeelle.
Voin olla aamulla jo poissa, mutta kiitos.
- Kiitos teille kaikille. Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
- Vuoristolaiset ovat outoa sakkia. - Niin ovat, kuin savukiehkuroita.
- Tuo näyttää minun huovaltani. - Niin se onkin.
Sitten olen hipun hämmentynyt. Kenenkähän peti tämä on?
Teidän.
Olen nähnyt tuollaisen petin viimeksi idässä käydessäni.
Miksi sijasitte sen?
Ei tytöltä sovi kysyä, miksi hän tekee jotain miehelle.
Eipä niin. Tapani eivät liene kummoiset.
Kiitoksia silti kovasti. Hyvää yötä, neiti.
Ovatko intiaanitytöt kauniita?
Sepä taitaa riippua siitä, kauanko mies on reissussa tyttöä näkemättä.
Milloin näitte viimeksi valkoisen tytön?
En oikein tiedä, miksi kysyitte tuota.
- Kuinka kauniilta näytän teistä? - Mutta neiti...
ettekö ole nyt hieman päällekäyvä?
Te matkaatte jokea ylös ja minä alas.
Näille kysymyksille ei ehdi saamaan vastausta.
Haluatteko varmasti niihin vastauksen?
Haluan.
Hyvä tavaton.
Neitiä on taidettu pussata ennenkin.
Ei koskaan noin pysyvästi.
Juku, kun käytätte yllättäviä sanoja.
En ole kuullut 'pysyvää' käytetyn pusun yhteydessä.
Voin vieläkin tuntea sen huulillani.
- Voitko sinä? - Sanoitte äsken jotain...
jota ei sovi unohtaa. Minä matkaan jokea ylös ja te alas.
Lempivät ovat eronneet ja tavanneet ennenkin.
- Neiti. - Eve.
Eve, minä olen syntinen mies.
Syvä, synkkä, syntinen.
Olen matkalla Pittsburghiin tekemään taas syntejä.
Pysyn varmaan humalassa kuukauden. En edes muista kohtaamiani naikkosia-
- tai miehiä, joita viillän piruuttani, sen enempää kuin sinuakaan.
Linus, kysyn sinulta: Tunnetko vielä sen suudelman?
Eve...
Saat oloni tuntemaan kuin seisoisin kapealla kielekkeellä-
-nokakkain harmaakarhun kanssa.
Tilannetta ei voi jättää huomiotta.
Eve!
- Eve! Missä hän on? - Zeb, mikä hätänä?
Olet sentään täällä. Pelkäsin sinun lähteneen mukaan.
- Lähteneen? - Niin, lähteneen.
Tiesin, että iskit silmäsi häneen-
- mutta hoin itselleni: 'Ainakin hän mieltyy mieheen.'
Tuollainen savukiehkurakin on parempi kuin...
Itketkö hänen vuokseen? Mitä se tarkoittaa?
Kerro, mitä se tarkoittaa.
- Ei mitään, isä. - Milloin tulit nukkumaan?
Hän tuli aikaisin.
En tullut, vaan myöhään.
Tytär, kysyn sinulta vain kerran.
Pitäisikö mamman ja minun murehtia jostain?
Ei pidä, isä.
Kyllä hän palaa.
Näen hänet vielä.
Mutta odotit näkeväsi hänet aamulla. Tiedät sen.
En välitä. Kyllä minä näen hänet vielä.
Katso.
- Saitko aikamiehen tekemään noin? - Sain. Ihan kuin kirjassa.
Sanoiko hän ne hullut sanatkin?
Sanoin jo, ettei se ole kiinni sanoista vaan tunteesta.
Eikö hän edes naureskellut moiselle hupsuudelle?
Se oli hänestä juhlallinen tilanne.
Kuin koskenlasku ilman melaa.
Hän teki sen vain päästäkseen sinusta eroon, jotta voisi häipyä.
Tiedät sen kyllä.
Ja onneksi hän häipyi. Haluatko elää loppuikäsi kuin intiaaninainen?
Sano mitä tykkäät, mutta tiedän näkeväni hänet vielä.
Eikä hänellä ole vaimoa ja kuutta lasta.
Hänellä ei ole vaimoa lainkaan vielä.
VIINAKSIA TÄÄLTÄ
Hei, Pierre! Joku tulee jokea ylös.
Asiakas!
Näyttää turkismetsästäjältä.
Näetkö peitteen pullistelun? Voipi olla turkiksia.
Onko herra janoinen?
Kurkku on kuivempi kuin heinäsirkka paistinpannulla.
Tervetuloa pikku kievariimme, sir.
Nimeni on Jeb Hawkins. Olin eversti Alabaman miliisissä.
- Minne matka? - Pittsburghiin.
Vai Pittsburghiin?
Hänellä näyttää olevan kanootillinen turkiksia.
- Olette siis vuoristolainen. - Todellakin.
Tutkimusmatkailija, joka laajentaa alueitamme Tyynenmeren rannoille.
- Te saatte vain parasta. Viskiä? - Selvä.
Tässä ei ole pippuria tai kalkkaronpäitä.
Vain puhdasta viljaa ja makeaa mallasta.
- Unohtakaa kuppi, otan putelin. - Oikein kunnon vuoristolainen.
- Nostanette maljan jalolle lipullemme. - Ilman muuta.
Jukra, olette oikeassa. Kelpaa siemailla.
Tietäisikö hän metsästäjänä, minkä tuholaisen pyydystimme?
Saattaapa hyvinkin tietää.
Me pyydystimme luolajyrsijän, jota ei ole ennen nähty täälläpäin.
Olisi hienoa, jos kertoisitte, mikä se on.
Enpä tiedä paljoakaan luolissa asuvista tuholaisista.
Se on tuonnempana. Ottakaa puteli mukaan.
Enpä tiedä.
Se on täälläpäin.
- Tunnetteko tyttösiä Pittsburghissa? - Enpä ainuttakaan vielä.
Isä ja minä toivomme pääsevämme sinne lomille.
Asun Duquesne-majatalossa, jos se ei ole palanut.
Kuulepas, kaunis tyttö, onko täällä varmasti tuholainen?
Kuuletko sen?
Se hengittää kovaa ja raivokkaasti.
- Pidämme sitä tuossa kolossa. - Tuollako?
Sinun pitää katsoa lähempää.
Hän näki tuholaisen, isä.
- Hyvin tehty, tytär. - En ole varma.
Hänen lihaksensa olivat kovat. Terä lennähti kylkiluista.
Tarvitset vain lisää harjoitusta.
Sääli, ettet ole yhtä etevä kuin äitisi.
Levätköön hän Herran huomassa. No niin, miehet, tavarat kasaan!
Meillä on lisää kanoja kynittävänä.
Viekää ne alas.
Mene kertomaan isälle, että uudisasukkaat tulevat.
BEDLOEN KAUPPAPAIKKA
BEDLOEN KAUPPA MITÄ TEILTÄ PUUTTUU?
PITTSBURGIN HINNAT
Saanko tämän hajuveden, isä?
- Se on aito pariisilaistuoksu. - Paljonko se maksaa?
- Vain 15 senttiä. - Laita se takaisin.
Herra on täysin oikeassa. Dollarit kasvavat pennejä säästäessä.
Herra lienee kasvattanut monia.
Olen pyrkinyt koko elämäni välttämään miljonääriksi tuloa.
Olen tainnut onnistua siinä.
Minulla on vähän sukanvarressa ja siellä se pysyy.
Minä tunnen täsmälleen samoin.
Te taas näytätte varakkaalta mieheltä.
Jos löisin vetoa, sanoisin teillä olevan ainakin tuhat dollaria.
- Olenko lähellä? - Lähellä kenties.
- Colin, paljonko ruutia on jäljellä? - Älkää pelätkö!
Täällä on naisia ja lapsia.
Eiväthän herrat halua, että alamme ammuskella?
Ottakaa iloisempi ilme.
On jalon perinteemme mukaista valloittaa erämaa-
-vain paljain käsin ja uljain sydämin.
Voitte rakentaa uudet lautat ja jatkaa esi-isienne hengessä.
Senkin tekopyhä huijari.
Palat vielä helvetissä.
Amerikkalaisia ei voita mikään.
Se on hän! Tiesin, että hän palaa.
Rukoilkaamme.
Herra, kiitämme Sinua pelastuksestamme.
Annamme kuolleidemme sielut hellään huomaasi.
Rukoilemme haavoittuneiden nopeaa toipumista.
Ja nyt toinen asia.
Herra... kysymättä Sinun lupaasi-
- lähetimme luoksesi sieluja, joiden pahuus ylittää ymmärryksemme.
Pyydämme nöyrästi Sinua ottamaan heidät vastaan.
Halusit heidät tai et. Aamen.
Se on aikamoinen homma-
- mutta saanen tämän paikattua kyllin pitäväksi Pittsburghiin.
- Linus. - Eve, ei puhuta siitä enää.
- Linus, et sinä tiedä omia tuntojasi. - Ehkäpä en.
En väitä, ettetkö olisi ollut mielessäni.
En väitä sitä ollenkaan.
Mutta menin silti rosvotytön kanssa katsomaan tuholaista.
Menen aina katsomaan tuholaista, Eve.
Ei minusta ole maanviljelijäksi tai aviomieheksi.
En ota aihetta enää koskaan puheeksi, vaikka tapaisimme vielä uudelleen.
Näin on parasta.
Toivotan sinulle Luojan lykkyä, Eve.
Enkä ole sanonut niin kenellekään pitkiin aikoihin.
Isä, edessä on koski. Valkoisia kuohuja. Katso!
Käännyimme varmaan väärästä haarasta. Rantaudutaan tälle rannalle.
Harvey!
Koski!
Koski edessä! Rantaudu!
Rantaudu!
Pidä lautta vakaana.
Hidastakaa!
Isä, jouduimme virtaan!
- Mene sisään, Zeke. - En halua!
Lilith!
Pidä se vakaana!
En pysty!
Mene auttamaan isää. Minä otan tuon.
Lilith! Lilith!
Menkää makuulle!
Makuulle!
Mitä tapahtui?
He kääntyivät väärästä jokihaarasta ja joutuivat putouksiin.
Kuulitteko perheen nimen?
Prescott varmaan. Jotain sinnepäin.
Heti kun heidät on haudattu kunnolla, palaan itään ensimmäisellä veneellä.
Jos sinulla olisi järkeä päässä, tekisit samoin.
Voi, Linus!
Kävelisitkö kanssani tovin?
Eve, minä...
Mietin koko matkan meloessani tänne-
-että jos löytäisin sinut elossa...
Tulisitko Pittsburghiin kanssani?
Voi, Linus!
Minä pysyn täällä.
En siirry jalkaakaan suuntaan tai toiseen.
Selittäisitkö tuota hieman?
Mamma ja isä halusivat tilan lännestä-
-ja he pääsivät tähän saakka.
Minusta vaikuttaa siltä, että Herra halusi tilan tähän.
Veljesi on loukkaantunut, ja talvi on tulossa...
Tästä ei kannata puhua. Minä teen sen.
Sinä puhut nyt järjettömiä.
Niin varmaan puolet ihmisistä, jotka tulevat länteen.
Hyvä on.
Jukra, kun olet vahvaluonteinen nainen.
Olen tainnut nähdä sen tuholaisen viimeisen kerran.
Matka länteen ei ollut tosirakkautta helpompaa.
Sitä vastaan olivat paitsi rankka luonto myös lähestyvä sota.
Maakahakat kytivät Meksikon rajalla.
Kaikki eivät puoltaneet sotaa-
- esimerkiksi Illinois'n kongressiedustaja Abe Lincoln.
Sota kuitenkin syttyi, ja lopulta-
- laajoja uusia alueita liitettiin valtioon espanjankielisine nimineen:
Rio Grande, Santa Fe, Albuquerque, El Paso.
Ja kaikista säihkyvimpänä Kalifornia-
- joka oli nimetty vanhan romaanin kulta- ja helmisaaren mukaan.
Vuonna 1848 Sutter's Millissä-
- eräs mies löysi ojan pohjalta jotain, jota ei edes etsinyt.
Hänen löytönsä huuto kuultiin mantereen halki-
-Bostonissa ja New Yorkissa-
- sekä merten halki Lontoossa, Pariisissa ja Berliinissä.
Kullasta elämöitiin innokkaimmin St. Louisissa-
- joka oli maailman vilkkain turkiskauppapaikka-
- ja meluisin, rivoin ja koppavin kaupunki New Yorkin länsipuolella.
TANSSIRYHMÄ LILY PRESCOTT LAULAA
Niitä ei ole kolmea enempää.
- Kuusi. - Älä anna pitsin hämätä. Sanon kolme.
Varo, Cleve on kuulemma alushame- ekspertti. Etkä voi todistaa sitä.
Myöhästymme vielä pokeripelistä.
Kynin sinulta kaupungin kalleimman aterian.
Voin kyniä vielä vähän lisää. Satasesta vetoa, että niitä on kuusi.
- Millä todistat? - Käyn lavan takana.
- Minä tulen mukaan tarkistamaan. - Reilu peli.
Toinen tyttö.
- Neiti Prescott? - Myöhemmin.
- Asia on melko tärkeä. - Niinhän se aina on.
Mitä vanhempi mies, sitä tärkeämpi asia.
Olkaa kiltti, neiti. Olen Hylan Seabury-
-ja ajan Jonathan Brooksin asiaa.
- Eikö nimi merkitse teille mitään? - Sekö vanha pukki?
Merkitsitte varmaan hänelle jotain, neiti.
- Miksi? - Olette testamentissa.
Teidän pitää tosin mennä Kaliforniaan saadaksenne perinnön.
En lähtisi Kaliforniaan-
- vaikka John Jacob Astor jättäisi minulle San Franciscon.
Herra Astorilla ei taida olla omaisuutta siellä.
Mutta herra Brooksin omistusten tuotto on huomattava.
- Minkä tuotto? - Kullan, neiti Prescott.
- Kullan? - Aivan. Te omistatte kultakaivoksen.
Sen tuotto oli 3500 dollaria ensimmäisellä viikolla.
Kultakaivoksen?
Hyvä tavaton...
Se herttainen vanha pukki.
No jopas.
Tämäpä on odottamaton ilo.
- Missä rahat ovat? - Rahat?
Viittaatte tietenkin pikku sopimukseemme.
Satanen, jotta pääsette alkuun, ja osuuteni voitoista.
Minua nolottaa ilmoittaa, että sitä satasta ei enää ole.
Mutta vakuutan, että se satanen-
- osoittautuu parhaimmaksi sijoitukseksenne.
Minulla on suunnitelmia, hyvät herrat. Hurjempia kuin mitkään unelmanne.
Ansaitsen teille osuuden kultakaivoksesta.
Muka kultakaivoksesta. Et sinä mitään ansaitse.
Etkä tee mitään muutakaan, jos emme saa satasta aamuun mennessä.
Grimes, et sinä tarkoita tuota.
- Ette kai tapa kultahanhea. - Kutsu sitä miksi tykkäät.
Me odotamme.
KALIFORNIA - OREGON VANKKURIKARAVAANI
Missourin Independence oli kaikkialta tulevien siirtolaisten lähtöviiva.
Jumalaa pelkäävät perheet suuntasivat Oregonin peltomaille-
- ja seikkailijat rikkauksien perässä Kaliforniaan.
Kokeilkaa sitä.
- Kai teillä on vankkurit? - Voin hankkia sellaiset.
- Ja hevoset vetämään sitä? - Voin hankkia kaiken.
- Onko teillä miestä? - Olen naimaton, herra Morgan.
Eikö ole matkakumppania?
- Ei, matkustan yksin. - Ette minun karavaanissani.
Yksinäinen naimaton nainen tuo pirun miehessä esiin.
He ovat jo valmiiksi kyllin villeinä.
Aion pysytellä omissa oloissani.
Teidänlaisenne nainen?
Joudutte joku päivä pulaan, ja syypäätä onkin sitten miettiminen.
Mitä sanoitte, herra Morgan?
Olettepa ärhäkkä nainen. Pidän temperamentista naisella.
Teillä on kaunis naamakin tuon puuterin alla.
Ja varmaan hyvä vankka vartalokin vaatteiden alla.
On eräs nainen nimeltään Aggie Clegg. Menkääpä tapaamaan häntä.
Kiitos.
Sanoin jo, että ei käy.
Halusin lähteä matkaan aviomiehen kanssa.
Melkein sain yhden viime viikolla.
Kaliforniassa on kuulemma 40 miestä naista kohden.
- Neiti Clegg, voin maksaa teille. - En tarvitse rahaa.
Tarvitsen miehen.
Minkä miehen hyvänsä.
Huomenta, hyvät rouvat.
Mikä kaunis aamu.
Satutteko olemaan neiti Lilith Prescott?
Vain jos teillä on vilkas mielikuvitus.
Sitten te lienette kyseinen neiti.
Cleve Van Valen palveluksessanne.
Tottelen käskyjänne täältä Kaliforniaan.
No kiitoksia. Mutta en tarvitse, mitä sitten tarjoattekin.
Ette kenties ymmärrä.
Ymmärrän kyllä. Tunnistan kyllä onnenonkijat.
Mutta neiti! Olen valmis tekemään rehtiä työtä rehtiä palkkaa vastaan.
Hyvästi, herra Van Valen.
On ollut ilo tavata teidät, neiti Clegg.
En ole koskaan nähnyt kauniimpia hiuksia naisella.
Ne näyttävät komealta roikkuessaan intiaanin vyötäröltä.
Kaunokaiset yksin erämaassa, ja kuka suojelee teitä?
Ei kukaan.
Joka ikinen huolehtii vain itsestään.
No...
Hyvää päivänjatkoa, hyvät neidit.
Kukaan ei ole ennen sanonut noin.
Mitä?
Että minulla olisi kauniit hiukset.
Tiedättekös mitä?
Minusta tuntuu, että vedätte puoleenne miehiä kuin syötti kaloja.
Ehkä voin napata yhden sen uidessa ohi.
- Saitte matkakumppanin. - Kiitos.
Miltä näyttää?
Reitti on selvä. Pieni mutakuoppa on tosin edempänä.
- Kaukanako? - Parinsadan metrin päässä.
- Kiitos. - Harjulta näkee pidemmälle.
Vajaan kilometrin päässä on juomapaikka. Mennään sinne.
Vajaan kilometrin päässä on juomapaikka!
Neitihän on ohjaksissa.
Kasvoin maatilalla.
Juomapaikka edessä!
Hei, Aggie?
- Onko näille käyttöä? - On toki.
Kiitos.
Hyvät neidit.
- Palveluksessanne. - Luulin, että pääsimme eroon teistä.
En kestänyt ajatusta, että matkaisitte ilman apuani.
Jos kuulisin teille sattuneen jotain, en antaisi itselleni anteeksi.
Tulitteko 160 kilometriä yksin?
En pysty laskemaan kilometrejä, mutta uskon sanaanne.
Saatte matkata toiset 160. Takaisin päin.
Kun vankkurit hajoavat, haluan miehen sitä korjaamaan-
-en lyömään vetoa sen kestosta.
Ette kai jätä minua heitteille?
Heitättekö minut villien intiaanien armoille?
- Jos ette lähde, heitän teidät... - Vetoan urheiluluonteeseenne.
Voin lyödä vetoa, että pysyn karavaanin mukana.
- Kiinni veti. - Odottakaas nyt.
Minä palkkasin tämän miehen.
Me maksamme hänen osuutensa.
Niinkö, neiti Prescott?
Jos neiti Clegg sanoo niin.
Hyvä neiti, olen ikuisesti kiitollinen.
Nyt puran varusteeni.
Agatha, oletko tullut hulluksi?
Hän sanoo haluavansa tehdä rehtiä työtä.
Ja tekeekin. Lupaan sen.
Viimeinen vankkuri, pitäkää köysi kurissa!
Valjakko liikkeelle! Pitäkää ne liikkeellä!
Älkää päästäkö köysiä riippumaan.
Pitäkää ne ylhäällä!
Pitäkää valjakot liikkeellä!
Pysykää liikkeellä!
Älkää pudottako köysiä.
Keskimmäinen valjakko, pysykää liikkeellä.
- Liikkeelle! - Tännepäin!
Liikettä!
Tämä huomio saa minut hämilleni, neiti.
Haluan tunnustaa-
- että valehtelin siitä, miksi halusin palvelukseenne.
Tiedän.
Oikea syy on tietenkin, että olen rakastunut teihin.
Älkää. Se on totuus.
Siitä hetkestä, kun näin teidät, tiesin, etten voi elää ilman teitä.
En haluaisi olla kuolemanne syy, herra Van Valen.
En puhu kepeästi, neiti.
Olen valmis omaksumaan uskollisen aviomiehen vastuut.
Ja haluatteko vastuullenne myös omaisuuteni, herra?
Todellako? Millaisen omaisuuden?
Kultaa, herra Van Valen.
Tonneittain kultaa, kuulemani mukaan.
Kirkasta, keltaista, kiiltävää kultaa.
Jopas, minulla ei ollut aavistustakaan.
- Ei varmaankaan ollut. - Neiti Prescott...
Agatha tulee. Jos haluatte kosia jotakuta-
- ehdotan, että polvistutte hänen eteensä.
Ja onhan hänellä kauniit hiukset.
Katso nyt noita.
Ihan kuin he valmistautuisivat hautajaisiin.
Emmekö ole jo kyllin nuutuneita?
Herätelläänpä heitä.
Kuunnelkaa kaikki!
Niin sitä pitää! Tuo on oikeaa meininkiä!
Heippa, herra Morgan!
Aggie. Tässä lounaaksi.
Kiitos. Komeita kaloja.
Mitä asiaa, herra Morgan?
Neiti Prescott, olen tässä miettinyt.
Märkä tai kuiva, olette komein näkemäni nainen.
On temperamenttia ja vankka vartalo.
Se on jalo yhdistelmä, neiti.
Teille lapsien hankkiminen olisi yhtä helppoa kuin tukilta kierähtäminen.
Taidan valita jälkimmäisen, herra Morgan.
Teidät on tehty hankkimaan lapsia.
Haluan teidät vaimokseni.
Minulla on karjatila Mercedin alapuolella.
Asetun sinne asumaan kunnollisesti.
Olette varmasti hyvin kunnollinen.
Siinä tapauksessa...
ette voi valita parempaa kuin minut mieheksenne.
Saisimme komean perheen alta aikayksikön.
Uskon sen kyllä.
Valitan, herra Morgan...
- mutta en voi suostua kosintaanne. - Miksi ette?
Nainen haluaa kuulla jotain hieman kutsuvampaa.
Sitähän minä olen tehnyt. Kutsunut teitä.
Kutsun teidät jakamaan elämäni.
Olen pahoillani, herra Morgan.
Kyse taitaa olla jostain muusta.
Jokin muu vaivaa teitä.
En anna sen estää minua, neiti.
- Voitte luottaa siihen. - Mitä hän halusi?
Lapsia.
Lapsia? No jopas nyt...
Miksei hän tullut oikeaan kauppaan ostoksille?
- Minä katson. - Jopas nyt.
Amatöörejäkö tässä ollaan?
Maksan ja korotan tällä hienolla pistoolilla.
Se on Lontoossa tehty, ja sillä kaataa karhunkin.
Minä olen mukana.
Sanoin, etten siedä sinun kynintääsi...
Cheyennejä.
- Niitä on liian monta. Pitää paeta. - Ei niitä pääse pakoon vankkureilla.
Päästäkää vauhdissa kärkihevoset irti.
- Hulluko olet? - Liikettä nyt.
He halunnevat karjaamme meitä enemmän.
Sinähän olet uhkapeluri? Lähdetään liikkeelle!
Pitäkää ryhmä tiiviinä.
En osaa avata hihnoja.
Cleve, varo!
Cleve!
Joe, poimi minut kyytiin!
Lähdemme liikkeelle aamunkoitossa.
Otan pari miestä, ja yritämme löytää hänet.
Annamme hänelle kristilliset hautajaiset.
Joku tulee!
Saatte tämän dollarilla päivässä ja hyvän valjakonkin.
- Haemme ne aamulla. - Sopii hyvin.
Voitteko neuvoa tien Brooksin valtaukselle?
Valtaukset ovat joella.
- Mitä tietä menemme? - Niitä menee vain yksi jokea myöten.
- Kiitoksia. - Eipä kestä.
- Etsimme herra Hugginsia. - Löysitte hänet.
- Tämä on neiti Lilith Prescott. - Arvelinkin niin.
Olittekin kuulemma näyttävä nainen.
Kaikki on tallella, niin kuin herra Brooks sen merkitsi.
Hänellä oli kai 20 miestä töissä.
Missä he ovat nyt? Kuka kaivaa kultaa?
Paremmanlaatuista kultaa en ole nähnyt sitten kun tulin tänne Millien kanssa.
Koko helahoito oli tosin pelkkä taskuesiintymä.
Saimme 4200 dollaria, ennen kuin se loppui.
Niistä rahoista puheen ollen...
Herra Brooks kulutti 3000, ennen kuin sydän petti.
Maksoin 600 messinkikahvaisesta arkusta.
Nähdäkseni olette loput velkaa minulle valtauksen vahtimisesta.
Neiti hyvä, sehän on vain reilua?
Ettekö vain...?
Hassu pariskunta.
Pojat, tulkaapa katsomaan uutta vetonaulaamme.
Se on sensaatiomainen. Astukaa sisään, herrat.
Neiti Prescott?
Iltaa, herra Morgan.
Kutsuisin peremmälle, mutta täällä on ahdasta.
Ei tämä ole noin hienon naisen elämää.
Kuulin kaivoksenne ehtyneen.
- Missä fiini ystävänne on? - Cleve?
Viimeksi kun kuulin, hän oli Hangtownissa.
Jättikö se kelvoton hyväkäs teidät?
Hän jätti minut.
Mutta ei hän ole kelvoton.
Cleve on vain Cleve.
Olette hämmentävä nainen, neiti.
Kun haisunäätä pitää tappaa...
ei riitä, että sanoo sen olevan vain haisunäätä.
Olen aina halunnut naida rikkaan miehen.
En voi moittia Cleveä siitä, että hän haluaa rikkaan vaimon.
Olemme kummatkin saattaneet syntyä köyhäintalossa...
mutta emme silti pidä siitä.
Uskotteko kaiken sanomanne, vai ovatko ne vain sanoja?
Kertokaa totuus.
Totuus on, ettemme voineet elää pelkästään rakkaudesta.
Emme viittäkään minuuttia.
Vastasitte kysymykseen, jota olen kysynyt yli 3000 kilometriä.
Minulla on isoin näkemänne tila.
Sen läpi ei ehdi ratsastaa päivässä.
Se maa tuottaa rahaa, ennen kuin luulettekaan.
Jos haluatte rikkaan miehen...
tässä hän on.
Teidän ei tarvitse tehdä muuta kuin hoitaa lapsia.
Olen pahoillani.
Ei nyt.
Eikä koskaan.
Mitä tuhlausta.
Teidän kaltaisenne nainen.
Aggie.
Rikastuneet halusivat kaikki ilot, joita rahalla sai.
Heille oli monia myyjiä.
Jopa Sacramenton jokilaivat kuljettivat luksustavaroita.
Minä katson.
Sinun vuorosi.
Panostatko?
Mikä sinua vaivaa?
- Minä lähden. - Lähdet?
Mikä häntä vaivaa?
Lily, minun on pakko puhua kanssasi.
Huomasin kippaavani voittokäden.
En koskaan uskonut tekeväni niin kenenkään tytön vuoksi.
Lily.
Haluaisitko lyöttäytyä yksiin kelvottoman pelurin kanssa?
Kulti, olemme hyvällä alulla. Minulla on tässä 1200 dollaria.
- Avaammeko peliluolan? - Emme.
Ukkomiehen pitää viettää illat kotona.
Avataan teatteri San Franciscoon. Voin vielä laulaa ja tanssia.
Ei. Naineen naisen pitää viettää illat kotona.
- Mutta ei se raha riitä... - Lily.
Oletko nähnyt San Franciscon?
Se on ruma, pieni ja täynnä kirppuja.
Se palaa poroksi joka viides minuutti-
- mutta joka kerta se rakennetaan vähän suuremmaksi ja paremmaksi.
Se porskuttaa eteenpäin, eikä mikään pysäytä sitä.
Ja sitä haluaa itsekin rakentaa jotain.
Rautatien.
Höyrylaivalinjan.
- Jotain auttamaan lasta kasvamaan. - 1200 dollarilla?
Voimme aloittaa vankkureilla tai soutuveneellä.
Pirun avulla lyön vetoa, että onnistumme.
VÄLIAIKA
NÄYTÖS JATKUU
Nuori Amerikka ei ollut vain idän ja lännen liitto.
Oli myös pohjoinen ja etelä.
Niiden väliset siteet olivat heikentymässä.
Herra Lincoln oli eläköitynyt kongressista ja harjoitti lakia.
Hän tajusi, että etelävaltiot taistelisivat-
- muokatakseen uudet alueet oman kuvansa mukaisiksi.
Kaksi vuotta ennen presidenttiyttään-
- hän anoi, että vapaa länsi saisi pysyä vapaana-
- ja varoitti kahtia jakautuneen talon vaaroista.
Mutta etelä, joka näki voimansa ja vaikutusvaltansa hupenevan-
- rimpuili väistämätöntä vastaan kymmenissä lännenkylissä.
Hitaasti sisällissodan katkerat siemenet alkoivat juurtua.
Päiviä, rouva Rawlings.
Ptruu, Ruusunnuppu.
Mikäs puku teillä on päällä, herra Peterson?
Univormu, rouva Rawlings.
Miliisikaartimme vannoi valan.
Olen nyt Ohion vapaaehtoisjoukkojen alikersantti Peterson.
Ette tule näkemään minua toviin.
Minulla on teille kirje aina Kaliforniasta saakka.
Se on varmaan sisareltani Lilithiltä.
'Rakas Eve...'
Herra Peterson, odottaisitteko hetken? Haluan vastata tähän heti.
Zeb? Tulepa tänne.
Toivoimme, että Zeb tulisi mukaamme.
Hänen isänsä lähti ensimmäisestä torvensoitosta.
Eikö yksi riitä?
Hei, alikersantti.
- Jeremiah, hae herralle kirnupiimää. - Kirnupiimää.
Se on Lilith-tädiltäsi.
Kaliforniassa ei kuulemma sodita ja tuskin tullaankaan sotimaan.
'Kauppa käy vinhaa vauhtia.'
'Löytyy paljon tilaisuuksia energiselle nuorelle miehelle.'
Itään aiotaan rakentaa rautatie.
'Cleve toivoo pääsevänsä osille jo alkuvaiheessa.'
'Zeb on tervetullut, jos hän haluaa tulla.'
Mamma, kirjoititko minusta?
- En sillä lailla. - Kirjoititko?
Kerroin, että pidät maanviljelystä yhtä vähän kuin isäsi.
Sinulla on väärä käsitys tästä sodasta.
Ei siitä tule niin pahaa, eihän, alikersantti?
Tiedät, että isä nauttii elämästään.
Rouva Rawlings, kapteeni itse sanoi-
-ettemme ole kauaakaan poissa.
Isä jätti lähtöni sinun päätettäväksesi.
Mutta tiedät hänen tunteensa.
Ei auran takana ähkimisessä ole kunniaa.
Ei tähän kirjeeseen tarvitsekaan vastata kiireellä.
Kiitos, että odotitte.
Voinko siis lähteä?
On asioita hoidettavana.
Mamma...
Alusvaatteesi pitää pestä, ja sukkasi parsia.
Annetaanko sinulle sellainen puku? Univormu?
Kyllä varmaan.
Tuskin kuitenkaan saat paitoja.
Ota tuo pois, niin pesen sen.
Muut on pesty, muttei vielä silitetty.
Äiti, minä...
Miksi kutsuit minua siksi?
Olet aina ennen kutsunut mammaksi.
En tiedä.
Yhtäkkiä 'mamma' ei tuntunut riittävän.
Hei, lehmipoika!
Mene takaisin, koira!
Mene nyt!
Mitä olisin voinut, isä?
Hän on Linusin poika.
Hänessä oli aina enemmän isänsä verta.
Siksi kai rakastan häntä niin paljon.
Mutta sinun pitää auttaa minua rukoilemaan.
Auta minua rukoilemaan.
- Ohio. - Patteri B, Ohio!
- Liikkeelle! - Heti paikalla!
Onko täällä ketään Michiganin 12. Rykmentistä?
Indianan kolmekutosesta.
Huhtikuun 6. Päivän ilta vuonna 1862.
Koko päivän jylisseet aseet hiljenivät-
-pienen shilohlaisen kirkon ympärillä.
Moni mies oli kohdannut Luojansa sinä sunnuntaina, mutta ei kirkossa.
Tuhlasitte aikaanne. Hän on kuollut.
- Mutta tämä on kapteeni Rawlings. - Kapteeni Linus Rawlings.
- Viekää ulos. - Pysykää liikkeellä.
- Mikset katso, minne menet? - Pyydän anteeksi, sotilas.
Varokaa.
Saha. Brandyä.
Kloroformia.
Juo kaikki alas.
Tule, olemme täällä vain tiellä.
Se oli ollut sodan verisin päivä länsirintamalla.
Aamulla voitto oli näyttänyt olevan konfederaation, mutta iltaan mennessä-
- kukaan ei halunnut käyttää sanoja 'voitto' tai 'häviö'.
Shilohin jälkeen...
etelä ei koskaan hymyillyt.
- Maistoitko jo vettä? - En.
Maista.
- Eikö maistukin hassulta? - Juu.
Näin sen ennen auringonlaskua. Se oli vaaleanpunaista.
- Punaisempaa kuin sassafras-tee. - Tarkoitatko...?
Miehen ei pitäisi joutua juomaan tuollaista vettä.
Miehen ei pitäisi joutua tekemään mitään, mitä olemme tänään tehnyt.
- Tapoitko ketään? - Tuskin.
Sain päähäni tällin heti alussa.
Kun tokenin ja löysin kiväärini, se oli hajalla.
Sitten tuli sotilaita, jotka yrittivät sohia pistimellä.
Kaikki on sekavaa sen jälkeen.
Minäkään en tappanut ketään. Enkä haluakaan.
- Mistäs olet kotoisin? - Ohiosta.
Tämä tyhmä sota alkoi idässä. Miksi me lännen miehet olemme mukana?
Enpä oikein tiedä enää!
Se ei ole sellaista kuin odotin.
Ei siinä ole paljon kunniaa, kun näkee miehen suolten tursuavan ulos.
- Mistä sinä olet kotoisin? - Teksasista.
Kuulepas... Et kai sinä ole etelävaltiolainen?
Olin aamulla. Nyt en ole enää varma.
Minun pitäisi kai ampua sinua.
Onko mitään, millä ampua?
Ei.
On vain tämä pistin.
Minulla on pistooli.
Otin sen kuolleelta upseerilta.
Eiköhän häivytä täältä?
Karkaamistako meinaat?
Jätetään sotiminen niille, jotka sitä haluavat.
Kaliforniassa ei kuulemma ole sotaa.
Tuokaa se patteri tänne!
Harhailijat, liittykää rykmenttiinne! Hei, te siellä!
Aion siirtää Rousseaun prikaatin tälle alueelle.
Piilottaa tänne patterin ennen aamua. Hyväksytkö?
Hyväksyn kaikki määräykset, jotka haluat antaa.
Jos et olisi antanut sivustatukea, olisimme saaneet köniimme.
Sherman, istutaan hetkeksi. Haluan sanoa jotain.
Lyhty.
- Voit huomata pian olevasi komennossa. - Miksi?
Olen nähnyt sanomalehtien kirjeenvaihtajien sähkeet.
He väittävät, että minut yllätettiin aamulla.
Ei sinua yllätetty, vaan minut.
Ei sillä ole väliä. Ne väittävät...
että olin eilen illalla taas humalassa.
Olitko?
En ollut.
Mutta en voi taistella edestä ja takaa.
Tuli sitten voitto tai häviö huomenna, aion erota.
Sanomalehtienkö takia?
Koska minua kohtaan ei tunneta luottamusta.
Luuletko, ettei minusta ole tuntunut tuolta?
Kuukausi sitten minua haukuttiin hulluksi.
Nyt minua kutsutaan sankariksi. Sankari tai hullu, olen sama mies.
Ihmisten mielipiteillä ei ole väliä, vaan vain omilla mielipiteillä, Grant.
Onko tuo Grant?
Taitaa olla.
Kenraali Grant.
Tiedät, että sota voitetaan lännessä ja kuinka se voitetaan.
Kaikki tekemäsi todistaa sen.
Minä sanon, että mies saa erota vain, jos on väärässä.
Ei silloin, kun hän on oikeassa.
Enpä koskaan ajatellut asiaa noin.
Mietin vielä.
Mitä miettimistä siinä on?
Armeijan on parempi kanssasi kuin ilman sinua. Siitä se riippuu.
Hyvä on. Kiitos.
Meillä on paljon tehtävää ennen aamua, Sherman.
Mitä sinä teet?
Miksi pakotit minut tekemään noin?
Tulta!
Hei, Zeb!
Etkö saanut kirjettäni?
Kirjoitin yli neljä kuukautta sitten.
Hän ei tullut entiselleen kuultuaan uutiset isästä.
Häntä harmitti kuolema vain, koska... hän halusi nähdä sinut jälleen.
Isä ei tietystikään ole tuossa.
Pystytin kiven silti.
Minun on parasta jatkaa matkaa.
Matkaa? Minne? Tarvitsen sinua, Zeb.
Vain yksi asia toi minut tänne.
Äiti...
Tila on puoliksi sinun.
Mietin, että voisimme raivata sen metsikön jokivarresta ja...
Olet tuplasti minua parempi maanviljelijä. Et tarvitse minua.
Tila on kokonaan sinun. Se on vain reilua.
Tämä ei tunnu sopivalta. Mitä aiot tehdä?
En ole vielä keksinyt sitä.
Voin vielä siirtyä vakinaisiin. Ehkä ratsuväkeen ja mennä länteen.
Taistelemaan intiaaneja vastaan?
Sinusta on sitten vaikea ottaa selvää.
Miksi haluat tehdä sellaista? Pidätkö sotimisesta?
Muistatko sen jutun, jota isä kertoi harmaakarhun kanssa painimisesta?
Muistan.
Kysyin häneltä: 'Miksi hankkiuduit sellaiseen pulaan?'
'Pidätkö karhujen kanssa painimisesta?'
Hän sanoi: 'Enpä erityisemmin.'
'Halusin vain mennä jonnekin, ja karhu oli siellä ensin.'
Minäkin haluan kai mennä jonnekin.
- Hei sitten. - Hei sitten, Zeb.
Vaikka pohjoista ja etelää revittiin erilleen-
- itää ja länttä veti yhteen Pony Express-
- historian uskaliain postinkuljetusreitti.
80 miestä oli ratsailla päivin öin ja kaikilla säillä.
Puolet heistä ratsasti itään ja puolet länteen-
-Missourin ja Sacramenton välillä-
- kantaen postia maan halki päivissä kuukausien sijaan.
He ratsastivat aseettomina säästääkseen painoa.
Posti maksoi 5 dollaria kirjeeltä, ja paperi oli ohutta.
Tarvittiin rohkeutta, taitoa ja nopeutta-
- vihamielisiä intiaaneja, rosvoja, porottavaa aurinkoa ja tulvia vastaan.
Heidän ratsastaessaan rakenteilla oli jo nopeampi-
- maan halki yltävä viestin välittäjä: Overlandin lennätin.
Intiaanit löysivät uutta huvitusta-
- kuunnellessaan laulavien johtojen säveliä.
Mutta vähemmän huvittavaa intiaaneista-
- oli rautahevosen teräksisen radan tulo.
Maanmittaajien reitti kulki valtavien luonnonesteiden, kuten Kalliovuorten-
- ja yhtä lannistavien Sierra Nevada -vuorten halki.
Mutta mikään vuorijono ei pysäyttänyt titaanien taistoa-
- kahden jättiyhtiön välillä, jotka laskivat kilpaa-
- mahdollisimman pitkälti rataa ennen kohtaamistaan.
Central Pacific lähti itään Sacramentosta Sierra-vuorten läpi.
Union Pacific suuntasi länteen tasankojen halki-
-Kalliovuorten siintäessä edessä.
Kilpailun voittaja saisi suuria maalohkoja joka ratakilometriä kohden.
Se maa olisi joskus miljoonien arvoista.
Seis! Laskekaa alas.
Miehet ylös!
Mistä he löytyivät?
Pari kilometriä tuonnepäin.
- Tuo on Johnny Hormatz. - Ja Jack Perkin.
Mikä helvetin piknik tämä on?
- Intiaanit tappoivat pari miestämme... - Olit ennen työnjohtaja.
Nyt lasket kiskoja. Kaikki takaisin töihin!
Liikettä! Äkkiä!
- Sinä! - Niin, sir.
Olet työnjohtaja, kunnes löydän paremman.
Miehet hommiin!
- Odota hetki. - Liikettä!
Onko nimesi Jethro Stuart?
Hommiin siitä!
Sinut palkattiin metsästämään biisonia miehille ruoaksi-
- ei haittaamaan työtä. Miksi toit ruumiit tänne?
Ajattelin, että yhtiötä kiinnostaa miestensä kohtalo.
Minä edustan yhtiötä, eikä kiinnosta.
Olisit haudannut ne ja jäljittänyt ne intiaanit.
Herra King, minuthan palkattiin metsästämään-
- ei kaivamaan hautoja tai sotimaan intiaaneja vastaan.
Miehet ovat lähinnä entisiä sotilaita. Tuskin pari ruumista vaivaa heitä.
En halua heidän paksuihin kalloihinsa muuta kuin työtä. Onko selvä?
Hoida ruumiit pois. Ala jäljittää niitä intiaaneja.
Herra King unohtaa taas, että työni on biisonit.
Se oli biisonit.
Hae lopputili palkanlaskijalta.
Ette antanut potkuja työnjohtajallekaan.
Alensitte hänet, koska tarvitsitte häntä.
Kuka ampuu biisonit? Tekö?
- Mitä pirua tuo on? - Maitoa.
Maitoa?
Armeija on muuttunut minun ajoistani.
- Saavuin juuri. Olen nälkäinen. - Vai niin?
Mutta katselet heitä mieluummin kuin syöt.
- Niinkö? - Niin.
Olisitpa yhtä innokas suojelemaan rautatietä.
Saitko mitään selville niistä tapetuista miehistä?
Jäljitin arapahot ja puhuin päällikölle.
Miehet olivat omine lupineen heidän alueellaan-
-jahdaten kännissä intiaanityttöjä.
- Se oli yhtä lailla heidän syytään. - Niinkö?
Solttupoika, työsi on pitää intiaanit kurissa eikä olla samaa mieltä.
Heitä oli 200, ja minulla oli 20 miestä.
Minun nähdäkseni myöntyminen oli taistelua viisaampaa.
Niinkö sinusta?
Saatanpa lähettää sähkeen everstille.
Hän ei kenties ole samaa mieltä.
Tein jo ilmoituksen. Kyllä hän on.
- Ymmärretty. Kersantti. - Ongelmia, sir?
En tiedä.
Hei, luutnantti.
Sain viestin, että intiaanit hautovat jotain. Tiedättekö siitä mitään?
Päällikön mukaan rautatie rikkoi sopimuksen.
Uusi reitti kulkee suoraan arapahojen metsästysmaiden läpi.
- Onko päällikkö varma? - Melko varma.
He sekoittavat sotamaaleja.
Kehtaatko väittää minulle-
- että yksi pikku muutos maksaa arapahoille biisonin biisonia?
- Tai edes yhtä kaniinia? - Herra King.
Heidät voi saada muuttamaan kantaansa. Mitä vahinkoa siitä on?
Rautatiehän on vain kaksi kiskoa ja pilli.
He eivät pelkää kiskoja vaan sitä, mitä ne tuovat.
Biisoninmetsästäjiä, jotka teurastavat heidän laumojaan.
Ja uudisasukkaiden tuloa.
Kauankohan siihen menee? 20 - 30 vuotta?
Olemme silloin kaikki vainaita. Nyt kuljemme vain maan halki.
Ei muuta. Maa on turvattu arapahoille eliniäksemme.
Puhu heille. Polta rauhanpiippua. Tee, mitä he haluavatkaan.
Kunhan saat heiltä uuden sopimuksen.
Sinun työsihän oli pitää rauha yllä.
Pidän rauhan kyllä yllä, kunhan pidätte lupauksenne.
Olette kuulemma Rawlings Ohiosta.
Ei kai isänne nimi ollut Linus Rawlings?
- Saattoi ollakin. - Tunsin hänet.
Jethro Stuart.
- Hän puhui teistä. - Puhui?
Isä sai surmansa Shilohissa.
- Istukaa alas, herra Stuart. - Parempi se kuin kuolla auran taakse.
Kokeilin sitäkin. Asetuin aloilleni vuodeksi.
Se vei 10 vuotta elämästäni.
Äitinne...
Hän oli varmaan ainutlaatuinen, kun sai Linusin aloilleen.
Niin olikin. Ainoa laatuaan.
Vanha Linus.
Metsästimme yhdessä kaksi vuotta.
Tuli niin paljon majavia, että ne piti sitoa hännistä-
-jotta saimme vedettyä ne vuorilta.
Se majavannahkaketju oli kahden kilometrin pituinen.
Herra Stuart, isäni osasi venyttää totuutta kuuteen eri suuntaan.
Kuulostatte ihan häneltä.
Taidatte tarkoittaa tuota hyvällä.
Miettisin kahdesti, ennen kuin kutsuisin teitä valepukiksi.
Valepukeista puheen ollen...
Miksi Linusin poika on tekemisissä Mike Kingin kanssa?
Tiedän, mitä tarkoitatte. Mutta Mike King ei ole rautatie.
Hän ei taida tietää sitä.
- Muuttaako hän reitin entiselleen? - Ei. Tiedän kyllä.
Hän käyttää kaikki keinot päästäkseen Central Pacificin ohi.
Hän ei ole hölmö. Hän ei halua sotaa, eivätkä arapahotkaan.
Saan heidät varmaan suostumaan reitinmuutokseen-
- kunhan istun puhumaan heidän kanssaan.
- Miten aiot päästä juttusille? - Siinäpä se.
Tarvitsen jonkun, joka osaa heidän kieltään ja johon he luottavat.
Ette sattuisi tuntemaan ketään sellaista?
Isäpappasi osasi ansoittaa paremmin kuin kukaan tapaamani mies.
Hän houkutteli ne ansaan ja:
On paras tehdä jotain, josta hän tietää sinun antavan sanasi.
Tuo pirun pilli on kuin tuomiopäivän koitto kaikelle luonnolliselle.
Mammani mielestä ihmisen pitääkin jättää jälkensä maahan.
Jättää se hieman erilaiseksi kuin tullessaan.
Kiitos, kun korjasit välit päällikköön.
En minä korjannut mitään.
Sinä laitoit sanat suuhuni, mutta se ei tee niitä todeksi.
Sanoin mitä piti pitääkseni rauhan yllä.
- Tiedän, että on olemassa riski. - Riski? Ehkäpä et ymmärrä.
Annoit oman sanasi tuolla.
Et minun, armeijan tai rautatien sanaa.
Annoit sanasi, että he pitävät metsästysmaansa.
- Kyllä niin käy. - Kaulasi on pölkyllä...
kuin preeriakanalla, joka odottaa kirvestä.
Isäsi ja minut ajettiin alueelta toisensa jälkeen-
- kun ihmisiä tulvi paikalle tappaen riistaa ja pystyttäen kyliä.
Sille ei tule loppua.
Sopimus rikotaan vielä, enkä jää tänne seuraamaan sitä.
Etsi minut käsiisi, kun saat kylliksesi.
- Minne olet menossa? - Takaisin vuorille.
Ylhäiseen yksinäisyyteen, jossa ei ole vielä ihmisiä.
Hei sitten.
Tähän mennessä Central Pacific oli murtautunut Sierra-vuorten läpi-
- ja kurkotteli itään Nevadan tasankojen poikki.
Union Pacific pystyi, kiitos pitkän rauhan intiaanien kanssa-
- ylläpitämään yhtä kovaa painetta vastakkaiseen suuntaan.
Kilpa oli jännittävä, mutta myös kallis-
- ja molemmat yhtiöt halusivat tienata rahaa jo vedetyillä raiteilla.
- Menikö hevosten matka hyvin? - Yhtä huonosti kuin omani.
Niitä pitää lepuuttaa päivä ennen metsästyksen aloittamista.
Vie ne saman tien veden ääreen.
Sanoa, ettei biisonin metsästäjä tulla. Valkoinen mies valehtelija.
Ei enää tiedustella sinulle.
Ei meidän elinikänämme, sanoit.
Ja siellä ne ovat. Biisonin teurastajat ja uudisasukkaat.
Tulihan tämä nopeammin kuin luulin.
Mutta yhtiö on rahaton. He tarvitsevat rahaa jatkaakseen.
Ei ihmisiä, ei rahaa. Ei rahaa, ei rautatietä.
- Homma on niin simppeli. - Entä arapahot?
Katso noita ihmisiä. Puolet tulevat suoraan Euroopasta.
Heille tulee rankkaa, mutta he selviävät. Haluatko tietää, miksi?
He ovat valmiita muuttamaan tapojaan.
Arapahojenkin pitää muuttua. Muuten heidän tarunsa päättyy.
Tiedän sen ja että joskus maanviljelijät ottavat maan haltuunsa-
- kaupunkeineen ja karjoineen. Mutta ei tällä tavalla.
Heitä ei tarvitse pettää, eikä minun tarvitse olla mukana siinä.
Eikö, luutnantti?
Etkö unohda univormuasi?
Niin minä juuri teen.
Armeijalla ei ole valtaa täällä, joten minä eroan nyt heti.
En tajua, miten se auttaa arapahoja.
Mikään ei auta heitä. Mutta mikään ei estäkään heitä.
Intiaanit hyökkäävät!
Intiaanit hyökkäävät! Suojaan!
Katso tarkkaan.
Halusit sodan ja sait sen. Toivon, että olet sen ensimmäinen uhri.
Kääntäkää vankkurit!
Tähdätkää kärkihevosiin. Ampukaa päällikkö.
Rawlings, kokeile tuota.
He saavat biisonit vauhkoontumaan.
Likaiset haisunäädät. Tulkaa!
Sanoinhan, ettei sotaa tulisi.
Katso nyt noita. Ne luovuttivat.
He palaavat kyllä.
He lähettivät vain eläinlauman tappamaan 'rautahevosen'.
Sehän on vielä pystyssä.
Eikä mikään pysäytä sitä.
Luuletko voivasi elää tuon kanssa?
Voin elää sen kanssa tai kuolla sen kanssa.
Kuuntele nyt. Voitko elää tuon kanssa?
Tuonko? Ei tuo ole itkua.
Siinä vain uusi elämä jatkuu.
Nostakaa nainen ja viekää haavoittuneet telttaan.
Loput palatkoot töihin. Meillä on rautatie kesken.
Kappas.
Taisit viimein saada kylliksesi.
Hei, Jethro.
Näytät pärjäävän hyvin.
Ei voi valittaa.
Puro on täynnä majavia, jotka tappelevat päästäkseen ansaan.
Valkoinen mies ei kurki olkapään yli, ja intiaanit ovat ystävällisiä.
Heitä kamasi tuonne. Siellä on tilaa kahdelle.
Kiitti.
Punkkaat tuolla. Tutustu paikkaan nyt, jotta löydät sen tarvittaessa.
Jos kuorsaukseni ei miellytä, voit rakentaa oman mökin.
Voin antaa kirveen.
- Kiitos, olen vain läpikulkumatkalla. - Matkalla minne?
Kaikkialla on samanlaista.
Etkö menettänyt jo kylliksi pyrstösulkiasi?
Kyllähän niitä vähän kynittiin.
Mutta siitä pidänkin tässä maassa.
Kukkulan takana on aina vihreämpää ruohoa.
Ei enää sen pirun rautatien tulon jälkeen.
Kaikki ruoho on vallattu ja pistetty lukkojen taa.
Kenties pitää vain etsiä korkeamman kukkulan takaa.
- Kiinnostaako tulla mukaan? - Hulluko olet?
Intiaanit sanovat: 'Nämä kivet ja puut eivät halua liikkeelle.'
'Miksi minä haluaisin?'
Enpä taida olla intiaani, Jethro.
Mutta en ainakaan ole kivi tai puu.
Ihminen kuuluu omiensa seuraan, piti heistä tai ei.
Rautateiden tulo toi muutoksia läpäisemilleen maille.
Suuria karjalaumoja ajettiin satoja kilometrejä-
-kohti idän markkinoita.
Aitoja pystytettiin, ja karjapolut suljettiin.
Alkoi pitkä ja verinen taisto karjamiesten ja maatilojen välillä.
Laki oli sen käsissä, joka ampui nopeasti ja suoraan-
- paitsi jos jossain joku halusi edustaa lakia.
Muut saattaisivat nähdä lammaslauman paimenineen maalaismaisena maisemana.
Ei karjamies.
Hänelle lampaat tuhosivat ruohoa, ja ruoho oli kallisarvoista.
Ja jos ihmiselämä oli ruohoa halvempi-
-se oli sodan oheistappio eikä rikos.
Tämän kaiken keskellä tähteä kantava mies oli vain yksi monia vastaan.
Mutta aika alkoi loppua holtittomilta-
- desperadoilta ja ammuskelevilta hevosmiehiltä-
- kun yhä useampi kansalainen vaati lain kunnioitusta-
- ja osoitti olevansa valmis taistelemaan sen puolesta.
Länteen perustetut raa'at uudet kaupungit alkoivat unelmoida-
-yhtä hienosta tulevaisuudesta-
- kuin entisellä huligaanien pesällä Golden Gaten luona.
San Francisco oli nyt kunniallinen.
Jopa niin hienostunut, että siellä huutokaupattiin kartanoita.
Kaksituhatta dollaria.
Onko se viimeinen tarjous?
Hyvät naiset ja herrat, pokaali on täyttä kultaa ja kaiverrettu.
'Herra Cleve Van Valen, johtaja. San Francisco-Kansas City rautatie.'
Se oli hänelle kallisarvoinen aarre.
Tarjotaanko tästä korvaamattomasta esineestä 3000?
Korvaamaton muka.
Käytimme sitä oven pönkkinä.
- 2500. - 2500 dollaria!
Myyty 2500 dollarilla.
- Surullinen päivä, Lilith. - Surullinen?
Ansaitsimme ja tuhlasimme kolme omaisuutta yhdessä.
Mitä surullista siinä on?
Jos hän olisi elänyt pitempään, olisimme ansainneet vielä yhden.
- Suokaa anteeksi, rouva. - Mitä?
Tuoli on myyty. Pyydän anteeksi.
- Ota se sitten äläkä pyytele anteeksi. - Kiitos, rouva.
Jos velat olisi voitu maksaa jotenkin...
Ei sillä ole väliä. Kahta asiaa minulta ei voi viedä:
Tämä ja maani Arizonassa.
En halua murskata toiveitasi, mutta se tila on lähes arvoton.
Onhan se siellä?
Suurin osa karjasta on joko myyty tai varastettu.
- Hankin karjaa. - Tarvitset jonkun hoitamaan sitä.
- Hankin hoitajankin. - Kenet?
Siskonpoikani on siellä jossain sheriffinä.
Sinun iässäsi se saattaa olla rankkaa.
Rankkaa?
Mammani ja isäni saivat surmansa joella etsiessään maata.
Minussa taitaa sittenkin olla sitä Prescottin verta.
Isä? Onko Lilith-tädin talo Nob Hillillä noin korkea?
En tiedä, poika.
Kysy tädiltäsi kotimatkalla. Hän kertoo kyllä.
Rakas, luuletko tunnistavasi hänet?
- Mitä? - Luuletko tunnistavasi tätisi?
- Totta kai. - Zeb? Mikä on hätänä?
Ei mikään. Tulkaapas.
Kiitos.
- Rouva, oletteko isotätimme Lilith? - Jos olette Zebin lapsia, niin olen.
- Lilith. - Zeb.
Zeb Rawlings. Hyvä tavaton.
Vannoin, etten itkisi.
Olet yhtä kaunis kuin mamma sanoi.
- Tässä on vaimoni Julie. - Hauska tavata.
Sama täällä. Tämä on sanoinkuvaamaton ilo.
Tämä täällä hillon alla on Eve.
- Tule tapaamaan Samia! - Samia?
Sam on hevosemme. Se voi vetää vaikka kahta vankkuria.
No jos suotte anteeksi, minun on käsketty tavata Sam.
Tule!
- Hetkinen vain, pojat. - Se on toisella puolella.
- Tule jo! - Hetki vain.
Tämä taitaa merkitä paljon tädille.
Et tiedäkään, paljonko tämä merkitsee minulle.
Voimme asettua viettämään rauhallista elämää.
Haen matkatavarat.
Heippa, pojat!
Jake.
Tom.
Pablo.
Zeb. Mennään.
Ei kai sheriffi tullut Gold Cityyn asti minua tavatakseen?
En odottanut sitä.
Ja kaunis rouva Rawlings? Mikä ilo.
Kadehdin teitä, sheriffi. Kaunis, kirkassilmäinen vaimo-
-joka sädehtii auringon kanssa kilpaa.
Se saa ihmisen lähes kiitolliseksi.
Se saa ihmisen haluamaan elää.
Tuo on Charlie Gant. Sanoit, että hän on Montanassa.
- Zeb? - Haen vain matkatavarat.
Huolehdi huoneista, Julie.
- Prescott, huolehdi hevosista. - Kyllä, sir.
- Linus, auta äitiäsi. - Kyllä, sir.
Onko jokin vialla, Julie?
Ei mikään.
Tule, Eve.
- Lou. - Zeb.
- Onko hetki aikaa? - Totta kai on.
Ole hyvä.
Kehotan teitä kunnioittavasti tarkastelemaan...
- Sikari? - Ei kiitos.
Miten voin auttaa?
Kerro pois.
Näin Gantin nousevan junasta aamulla. Kolme miestä odotti häntä.
Siksikö siis olet täällä?
Siksi.
Emme voi tehdä yhtikäs mitään-
- estääksemme Charlie Gantia menemästä, minne hän haluaa.
Tiedän kyllä hänen menneisyytensä-
-mutta se on nyt ohi.
Se loppui, kun hänen veljensä...
Sinun olisi pitänyt tappaa heidät molemmat silloin...
Mutta et tappanut. En voi sille mitään nyt.
Mitä hän täällä tekee, Lou? Etkö ole edes utelias?
Mitä pitäisi tehdä? Ajaa kaupungista aseella uhaten?
Luuletko lain olevan vielä pistoolikotelossa?
Katso tuonne. Tuolla on laki.
Päätöksineen ja asetuksineen ja...
- Tottelemme nyt piirituomaria. - Montako kuolee sillä välin?
Ketään ei ole tapettu eikä tapeta. Doc Holliday, Clantonit ja Youngerit...
- He ovat kaikki poissa. - Charlie Gant ei ole.
Hanki pidätyslupa niin saat Gantin.
Lou? He haluavat kolme vahtia vankkureihin, joissa on kultalähetys.
- Kolme? - Lasti on yli sadan tonnin arvoinen.
Otan Claytonin ja Simsin mukaani. Käykö?
- No? - No mitä?
Eikö tuo merkitse sinulle mitään?
- Laitoimme kolmen miehen vartion. - Junalle asti.
Mitä sitten tapahtuu?
Lähteehän täältä kultaa joka kuukausi.
Junaryöstöjä ei ole ollut Jesse Jamesin kuoltua.
Voimme neuvotella, jos asianajajat haluavat.
Zeb.
En halua mitään vaikeuksia. Olemme olleet ystäviä pitkään.
Ystävänä haluaisin, että lähdet kaupungista.
Pojat, takaisin sieltä.
Katso alas, poika. Tiedätkö, kuinka syvä tuo on?
300 metriä. Tiedättekö, kuinka syvä se on?
Jos teillä olisi 200 veljeä ja seisoisitte toistenne harteilla...
- ette näkisi maan päälle. - Minä liiskaantuisin.
Tulkaa. Näytän teille vintturin.
Menkää edeltä. Tulen kohta.
GOLD CITYN KAIVOSYHTIÖ
Olet kuulemma puhunut paikalliselle sheriffille minusta.
- Onko se ystävän teko? - En ole ikinä pitänyt meitä ystävinä.
En pidä sinusta, sheriffi.
En pidä siitä, mitä sinä ja kaltaisesi tekevät tälle maalle.
En halua mitään ikävyyksiä.
Mutta haluatko välimme takaisin vanhalle mallille?
Kyllä se käy.
En aio tapella kanssasi, Gant.
Rauhaako kaipaat, sheriffi?
Rauhaa? Tiedän vain yhdenlaisen rauhan.
Sen, millainen veljelläni on.
Et tainnut oppia veljesi kohtalosta paljoa.
Sheriffi ottaa nyt rauhassa.
Floyd ei tehnyt virheitä, paitsi luottaessaan sinuun.
Ja sinä pääsit karkuun.
Taidan vierailla perheesi luona jonain päivänä.
Liikettä nyt!
Lastatkaa kultalaatikot kyytiin.
Siinä on paljon kultaa.
Pysykää liikkeellä, pojat.
Zeb? Lou Ramsey on täällä.
Lou.
- Varoitin sinua, Zeb. - Mistä on kyse?
Gant tuli tapaamaan minua eilen.
Yritit kuulemma haastaa riitaa.
Uskotko häntä?
Kehotan sinua viemään ikävyydet omalle reviirillesi.
En halua niitä enää tänne.
Niitä ei enää tule. Gant lähti.
Ratsasti pois aamuvarhaisella.
- Kenen kanssa? - Jenginsä.
He lienevät jossain meidän ja Kingmanin välissä odottamassa junaa.
Et huijaa minua hetken vertaa. Et sinä ryöstöä etsi vaan Gantia.
Sinussa on vielä hänen ampumaansa lyijyä Teksasista.
Ja Oklahomasta, jossa tapoit Floydin. Ja nyt tämä.
Valitan, Julie-
- mutta en halua virastoni sekaantuvan tähän.
Zeb? Pojat valjastivat hevoset.
- Tiedän. - Kohta on aika lähteä.
Zeb?
Kukaan ei pakota sinua kohtaamaan Gantia.
Voisimme ratsastaa pois heti ja unohtaa koko jutun.
Ehkä olet jättänyt jotain kertomatta.
Oletko, Zeb?
Pyydän, ettet menisi.
Ole kiltti.
Älä mene.
Olen pahoillani, Julie.
Miehessä ei ole mitään niin jääräpäistä kuin kunniantunto.
Joka ikinen niistä on samanlaisia.
Otetaanpa vaikka Cleveni.
Hän ei koskaan kieltäytynyt pokeripelistä.
Se oli muka velvollisuus.
Pelasi joskus kolme yötä peräkkäin, mutta hän jatkoi henkensäkin uhalla.
- Eipä se tainnut olla kovin hauskaa. - Mamma?
Missä isä on?
- Isä meni ulos. - Mikä äitiä vaivaa?
Ei mikään. Tulkaa toiseen huoneeseen.
Mennään leikkimään. Hyvä tyttö.
- Mikä mammaa vaivaa? - Ei mikään. Osaatteko mitään pelejä?
- Osaamme hippaa. - Ja tuolileikkiä.
- Minä osaan leikkiä piilosta. - Osaatteko pelata pokeria?
- Pokeria? - Teitä onnisti. Istukaa tuohon.
- Emme me osaa pelata pokeria. - On aika opetella.
Aloitetaan viiden kortin avopokerilla.
Minä otan sen kiväärin. Ja pistoolisi myös.
Valitan, Lou.
En voi suostua siihen.
Luulin, ettet saa enää käyttää tuota.
Käytän sitä, jos on pakko.
Minä lähden ja otan tämän mukaani.
- Tappaaksesi Gantin. - Niinhän sinä luulet.
Että se on henkilökohtaista.
Siitä saattaa tullakin sitä-
- jos asetun aloilleni perheeni kanssa ja odotan hänen tuloaan.
Ja hän tulee kyllä, jos en pysäytä häntä tässä ja nyt.
Nappaan Gantin rysän päältä lakia rikkomasta-
- ja hoidan hänet sitten lain avulla telkien taakse.
Lain avulla, Lou.
Aion käyttää lakia-
- mutta mahdollisuuteni ovat pienet ilman apuasi.
- Montako on konduktöörinvaunussa? - Vain yksi jarrumies.
- Onko hänellä ase? - Ei ole koskaan ollut.
Menen tavaravaunuun.
- Kiitti, Lou. - Sheriffi?
Edessä näkyy ratsastajia.
Käväisen katsomassa.
Konemies, edessä on barrikadi!
Anna mennä täysillä läpi!
Zeb!
Tule!
- Selvisivätkö kaikki? - Frenchy kaatui.
- Hän ei selvinnyt. - Liikettä nyt.
Täältä on pitkä matka kullan luo.
Vaaraa ei ole. Jatkakaa matkaa.
Se on Rawlings.
Laittakaa juna äkkiä peruuttamaan!
HOTELLI
- Miksi lähdemme näin varhain? - Meillä on pitkä matka edessä.
Minä otan ne.
Täti, milloin menemme talollesi?
Isäsi päättää siitä, kun pääsemme kotiinne.
- Voimmeko ottaa Samin mukaan? - Sam taitaa viedä meitä.
Isä, kuinka pitkä on vielä tädin tilalle?
Se on seuraavan mutkan ja sitä seuraavan mutkan-
-ja laakson takana.
- Tunteeko täti tuon laulun? - Se on meidän laulumme.
Teidänkö laulunne?
Lauloin sitä jo kauan ennen kuin isänne oli edes syntynyt.
Laulakaa.
Zeb.
Uudisasukkaiden ja seikkailijoiden voittama länsi-
- on jo kauan sitten kadonnut. Silti se kuuluu ikuisesti heille.
He jättivät historiaan jälkiä, joita tuuli tai sade ei koskaan pyyhi-
- traktori ei auraa piiloon tai tapahtumat hautaa alleen.
Heidän elämänsä koruttomuudesta ja elinvoimasta-
-heidän toiveistaan ja suruistaan-
- kasvoi rohkeuden ja ylpeyden legendoja-
- jotka innoittivat heidän lapsiaan ja lastenlapsiaan.
Heidän verensä rikastamasta maaperästä-
-heidän innostaan tutkia ja rakentaa-
- tuli järviä polttavien aavikoiden tilalle-
- tulivat maan antimet, kaivokset ja vehnäpellot-
- hedelmätarhat ja sahat, perusta kasvavalle maalle.
Karkeista asumuksista ja kauppapaikoista kasvoi kaupunkeja-
- maailman suurimpien kaupunkien rinnalle.
Niiden ihmisten perintö, jotka olivat vapaita unelmoimaan, toimimaan-
-ja muokkaamaan oman kohtalonsa.
NÄIN VALLOITETTIIN VILLI LÄNSI
LOPPUSOITTO
Tekstitys: SDI Media Group.
FINNISH